Lesy bez chodníkov sú radosťou
Opustený breh mi je veľkým potešením
Nikým nerušenou spoločnosťou
Hlboké more a hudba s jeho burácaním
Človeka nie menej, no Prírodu viac si cením
Mama!
Mama! Pomôž mi.
Čo sa deje?
Mne sa to nesnívalo, Walt. Ja si to nevymýšľam.
Počula som ho. Počula som ho. Počula som ho. Počula som Chrisa.
- Počula som ho! - Ja viem.
Nie. Ja som si to nevymyslela, Walt.
Nie, počula som. On je... On je...
- Počula som ho! - Billie.
Wayne.
Pozdrav z Fairbanks!
Prišiel som sem pred dvomi dňami.
V Yukonskej oblasti bolo dosť ťažko stopnúť auto.
Ale nakoniec som sa sem dostal.
Kúpil som si novú knihu o miestnej flóre a faune.
Som pripravený a zariadil som všetko nevyhnutné na niekoľko mesiacov,
keď budem žiť iba z toho, čo príroda dá.
Bude to možno ešte dosť dlho trvať, kým sa vrátim na juh.
Len som ti chcel povedať, že si skvelý chlap.
V zime uzavreté.
Tak toto je najďalej, kam ťa ešte môžem zaviesť.
Dobre. Ďakujem.
- Nechal si si veci v aute. - Nechaj si to.
Ako chceš.
Ešte raz ďakujem.
Hej, počkaj chvíľu.
Tu máš, vezmi si ich. Budú držať tvoje nohy v suchu.
Ak odtiaľ vyjdeš živý, tak mi zavolaj. Moje číslo je v tých čižmách.
Teraz som na ceste
do divočiny.
Neboj sa
Pretože keď budem sám Bude mi lepšie než mi bolo predtým
Mám tu toto svetlo
V ňom budem rásť
Kým som bol predtým
Už si nespomínam
Dlhé noci, v ních dokážem pocítiť ako... Padám...Padám
Svetlá miznú
Nech zacítim Ako padám
Padám bezpečne na zem
Táto nová duša, ktorá je vo mne
Je pre mňa ako nový priateľ Ktorého poznám odjakživa
Mám tu to svetlo
A vôľu ukázať
Že na tom budem vždy lepšie než predtým
Dlhé noci, v ních dokážem pocítiť ako... Padám...Padám
Svetlá miznú
Nech zacítim Ako padám
Padám bezpečne na zem
Díky.
Haló?
Je tu niekto?
Zdá sa, že nie!
Dva roky kráča po zemi.
Žiaden telefón, žiaden bazén, žiadne domáce zvieratká,
žiadne cigarety.
Absolútna sloboda.
Extrémista. Estetický pútnik
jeho domovom je cesta.
"Hej, počúvaj, starec. Nerob mi tu psychoanalýzu, dobre?
"Zmĺkni. Ja ťa veziem, tam kam ideš."
"Kam ideš?"
"Už som ti povedal. Nejdeme nikam!"
Tak a teraz, po dvoch rokoch putovania prichádza posledné a najväčšie dobrodružstvo.
Vrcholný boj, ktorý zabije
falošnú bytosť vovnútri
a víťazne uzavrie duchovnú premenu.
Aby už nebol ďalej znečisťovaný civilizáciou, uniká,
a prechádza sám vústrety krajine aby sa stal
strateným v divočine.
... tvrdú prácu a mnohoraké prínosy našej komunity počas celého obdobia ich štúdia,
klaniame sa pred vami a ponúkame vám všetkým
ešte jedno kolo potlesku a gratulácií.
Nina Lynn Lockwynn.
Vanessa Denise Lowery.
Christopher Johnson McCandless.
Regina Victoria McNabb.
Vidím ako stoja pred oficálnymi bránami ich vysokých škôl.
Vidím ako môj otec vychádza spod okrového oblúku z pieskovca,
červené kachličky, ktoré žiarili ako ohnuté pláty krvi za jeho hlavou.
Vidím svoju matku a zopár ľahkých kníh na jej boku,
ako stojí pri stĺpe z malých tehličiek s ozdobnými železnými vrátkami
za ňou, ešte stále otvorenými, ich čepelovité konce čierne v májovom vetre.
Čoskoro skončia školu.
Čoskoro budú mať svadbu. Sú to deti. Sú hlúpi.
Jediné, čo vedia, je, že sú nevinní, nikdy by nikomu neublížili.
Chce sa mi vykročiť za nimi a povedať, "Stop, nerobte to."
"Ona nie je tá pravá, on nie je ten pravý."
"Budete robiť veci, ktoré si nedokážete ani predstaviť, že by ste niekedy spravili."
"Budete ubližovať deťom."
"Budete trpieť takými spôsobmi, o ktorých ste ani nepočuli."
"Budete chcieť zomrieť."
Chcem vykročiť tam hore za nimi v slnku neskorého mája a povedať to.
Ale neurobím to. Chcem žiť.
Zdvihnem ich, ako papierové bábky - muža a ženu - a búcham nimi o seba
na bokoch, ako ploskáče, akoby som z nich chcel vytrieskať iskry. Poviem,
"Urobte to, čo zamýšľate urobiť a ja o tom budem rozprávať."
Už sú tu, Walt. Vidíš?
Kto to napísal?
Nuž, mohol to byť jeden z nás, že?
Prečo nechal Carine riadiť svoje auto?
Je tam mnoho skvelých básní.
Musím sa s ňou o tom porozprávať.
Sadni si.
Prepáčte. Idem pre svojho syna.
Dnes promoval na Emory College.
Ja si to vezmem. Ja si to vezmem.
Chris, ahoj! My tu čakáme a čakáme.
K smrti si ma vystrašil; takto vyskočiť na pódium.
- Ahoj, otec. - Gratulujem, synu.
- Je to veľký krok. - Ďakujem, otec.
Tak dobre.
Nesmieš riadiť auto v Georgii.
Prečo? Mám povolenie.
Pretože je protizákonné s povolením pre začiatočníka
riadiť auto v inom štáte než v domácom. Tak preto.
To som nevedela. Myslela som, že keď budem s iným vodičom, tak je to v poriadku.
Nuž, tak poďme...
- Budú v tom pokračovať? - Nie.
Zdá sa, že dnes každý oslavuje.
- Zostanú v bare, pravda? - Presne tak.
Moje známky sú dosť dobré, myslím, na Harvardské práva.
Chris, to je úžasné.
To je veľká udalosť.
Koľko ti ešte zostalo na vysokoškolskom fonde?
Presne $24,500.68.
Nuž, to je teda presná informácia.
Dnes ráno som musel do banky, mama.
Tvoja matka a ja radi prispejeme na zvyšok účtov na Harvard.
Presne tak.
Musím si premyslieť čo budem robiť.
Najprv si musím veľa vecí zbaliť a zorganizovať tu.
Tvoj otec a ja, ti chceme niečo darovať.
Chceme ťa dostať z toho šrotu.
Akého šrotu?
Tamtoho.
- Chceme ti kúpiť nové auto. - Presne tak.
Nové auto?
Prečo by som mal chcieť nové auto?
Datsun jazdí výborne.
Myslíte si, že chcem nejakú super loďku?
Trápite sa nad tým čo si pomyslia susedia?
Nuž, neplánovali sme ti dať žiaden zbrusu nový Cadillac, Chris.
Chceme ti iba dať pekné nové auto ktoré je bezpečné na ceste.
Nikdy nemôžeš vedieť kedy tamtá vec vonku jednoducho vybuchne.
Vybuchne. Vybuchne? Zbláznili ste sa? Je to skvelé auto.
Nepotrebujem nové auto. Nechcem nové auto.
- Nechcem nič, žiadnu vec. - Dobre.
- Tieto veci, veci, veci, veci. - Dobre.
- Všetko musí byť komplikované. - Ďakujem.
- Možno to tak nemyslí.
Možno len chce svoje staré auto. Nič strašného sa nedeje.
Ďakujem. Ja len nič nechcem.
Chris posudzoval seba samého a ľudí okolo seba
extrémne prísnym morálnym zákonom.
Maj sa, Chris!
Riskoval, z čoho sa mohla stať výhradne osamelá cesta,
ale našiel spoločnosť v postavách z kníh, ktoré miloval
od spisovateľov ako Tolstoj, Jack London a Thoreau.
Dokázal privolať ich slová na akúkoľvek príležitosť,
a často tak aj robil.
Zabudla som sa opýtať, aký citát by si vybral pre večeru po svojej promócii,
ale mala som dosť dobrú predstavu o tom, kto by bol primárnym cieľom.
Nedalo sa zabrániť tomu, že Chris vyrazí na cesty.
A keď sa tak stalo, učinil tak, s preňho charakteristickou, vyhrotenosťou.
Kapitola prvá: MOJE NARODENIE.
Keď kráčam po jej boku
je zo mňa lepší človek
Keď ju chcem opustiť
vždy sa dotrmácam späť
raz som si postavil nedostupnú pevnosť
aby som mohol zhora obdivovať
a keď som z nej zliezol, aby som sa vyslobodil,
vzala si ma späť
"Nemalo by sa popierať, že bytie bez záväzkov nás vždy vzrušovalo."
"V naších mysliach je to spojené s únikom"
"od dejín a útlaku a zákonov a neznesiteľných povinností."
"Absolútna sloboda."
"A cesta vždy viedla na západ."
veľké
veľké a tvrdé slnko
udiera na veľkých ľudí
vo veľkom a tvrdom svete
Potrebujem meno.
Koncom júna,
Emory poslalo našim rodičom Chrisov posledný výpis známok.
Takmer čisté A-čka.
A z Aparteidu v juhoafrickej spoločnosti.
A- mínus zo Súčasnej africkej politiky a Potravinovej krízy v Afrike.
A tak ďalej. Šikovný chlapec, ten môj brat.
Ale ani koncom júla, sme o ňom nemali žiadne správy
a moji rodičia sa začali znepokojovať.
Chris nikdy nemal telefón,
tak sa rozhodli, že pôjdu do Atlanty a prekvapia ho.
Keď prišli do bytu, bola tam ceduľa "Voľné na prenájom"
a majiteľ im oznámil, že Chris sa koncom mája vysťahoval.
Ó, áno. Odišiel pred dvomi mesiacmi.
Takže, keď prišli domov,
Musela som im dať všetky listy ktoré v to leto poslali Chrisovi,
a ktoré sa vrátili zviazané.
Chris si zariadil na pošte, že ich zadržia až do prvého augusta,
aby získal trocha času.
Ty si o tom vedela?
Nič mi nepovedal.
Ja som rozumela tomu, čo robil. Že strávil štyri roky
plnením absurdnej a únavnej povinnosti odpromovať na vysokej škole,
a teraz bol oslobodený od toho sveta abstrakcií,
falošnej bezpečnosti, nátlaku rodičov a materiálna,
vecí, ktoré Chrisa odstrihly od pravej podstaty jeho existencie.
Hej!
- Hej, človeče. Prejdi na druhú stranu. Naskoč. - Okej, super.
Skoro sme ťa tam nevideli pod tým tvojím bláznivým klobúkom.
Tieto dvere je trocha zložité otvoriť. Tak a naskoč.
To je Rainey.
- Ahoj, Rainey. - Hej, ja som Rainey.
- Ja som Jan. - Ahoj. Ja som Alex.
Alex pod klobúkom.
- Ja viem. Tak ako hovoríš, chlape. - Hej.
Takže ty si teraz kožák.
Kožák?
Kožený tramp. Tak sa volajú tí, čo šľapú, idú peší.
Technicky povedané, my sme gumoví trampovia.
Pretože my máme vozidlo.
- Nemusíš ma odstrkovať. - Čo si, prosím ťa?
Alex by tiež mohol mať vozidlo, ale on sa rozhodol, že spáli všetky svoje peniaze.
A prečo si to spravil?
Nepotrebujem peniaze. Kvôli nim sú ľudia opatrní.
Ale, Alex. Musíš byť troška opatrný.
Teda, tá tvoja kniha je skvelá a všetko,
ale nemôžeš závisieť čisto iba na listoch a lesných plodoch.
Ja neviem, myslím, že ani ty nechceš závisieť na omnoho viac veciach, než na nich.
Kde sú tvoji rodičia?
Žijú svoje lži niekde.
Vyeráš, že si milované dieťa. Buď férový.
Férový?
Ty vieš, čo tým myslím.
Budem parafrázovať Thoreau-a.
"Radšej než lásku, než peniaze, než vieru,"
"než slávu, než férovosť,"
"dajte mi pravdu."
Odkedy si Chris a ja niečo pamätáme,
boli v našom dome dennodenné záchvaty hnevu.
Násilie, ktorého sme boli nútenými svedkami. Bolo to veľmi skutočné.
Ale bolo to tiež ako divadlo.
Boli sme angažovaní jednak ako sudcovia, jednak ako obvinení.
A darujem ti tento symbol, tento drahý symbol.
Otec bol mladý génius
ktorého zamestnala NASA, aby urobil kľúčové návrhy na americké satelitné radarové systémy
ktoré mali byť našou odpoveďou na ruský Sputnik.
A mama a on neskôr rozbehli konzultačnú firmu,
v ktorej skombinovali jej vstaň-a-choď organizačné schopnosti
s jeho bohatstvom vedomostí.
Pozri sa.
Ale v dobe, keď firma zarobila svoj prvý milión,
kariérizmus a peniaze, zdá sa, už iba otupovali ich slepotu.
Ďakuejm veľmi, veľmi pekne.
Pamätám sa na to prvé rodinné stretnutie,
v ktorom nás zatiahli do svojich plánov na rozvod.
Chceli od nás, aby sme si vybrali, s ktorým z nich by sme chceli žiť.
Šli sme si oči vyplakať.
Rozvod sa nakoniec nekonal,
ale boje a stretnutia nikdy neprestali.
Nebolo to dlho predtým, čo sme sa Chris a ja rozhodli vypnúť.
Povedali sme si: "Len tak ďalej."
"Rozveďte sa."
Ak by som o teba teraz škrtol zápalku, mal by som večeru aj teplo v jednom.
Kam ide Jan?
Vieš, priateľu,
nie všetko je v poriadku na hipíckej fronte, kámoš.
Ty si jeden pracovitý malý fracek, pravda?
Tak trochu.
Je to zvláštne, ako sa veci dejú v určitých obdobiach.
Milujem tú ženu mnoho rokov.
Ale, to vieš, ona má svoj príbeh.
Prechádzame tým veľmi potichu.
Tak keď sme na teba včera večer narazili,
tá záležitosť, ktorou prechádzame tak potichu,
ona o tom rozpráva. Rozumieš, čo mám na mysli?
- Myslím, že viem. - Myslíš si čo?
Nuž...
Niektorí ľudia majú pocit, že si nezaslúžia lásku.
Potichu odkráčajú do prázdnych priestorov,
pričom sa snažia zavrieť diery z minulosti.
To je fakt úžasne pochopenie. Ježiš!
- Nie si Ježiš, že nie? - Pozri, kto hovorí.
Prejdeš po vode a donesieš mi ju naspäť, kamarát?
Nie. Bojím sa vody.
Vždy som sa bál.
Niečo, čo raz musím prekonať, čo? Takže v nej budem plávať
ak ty zanesieš drevo naspäť do tábora.
- Tak dobre. - Hej?
- Považuj ho za odnesené. - Dobre.
"Jedinými darmi mora sú prudké nárazy,"
"a, príležitostne, šanca cítiť sa silným."
"Teda, veľa toho o mori neviem,"
"ale viem, že to je spôsob akým tu je."
"A taktiež viem, aké dôležité je"
"nebyť v živote za každú cenu silným, ale cítiť sa silným,"
"aspoň raz sa zmerať,"
"aspoň raz sa ocitnúť v tých najpôvodnejších ľudských podmienkach,"
"tvárou v tvár, sám oproti slepému, hluchému kameňu"
"keď ti nič nepomôže, len tvoje ruky a tvoja vlastná hlava."
Prichádza veľká vlna!
Rainey, mrznem!
Objímeš ma?
Armáda zvalcovala a opustila tú základňu,
a jediné, čo tam zostalo, je ten obrovský systém betónových základov, alebo slabov.
- Človeče, slaby by ťa dostali. - Páčilo by sa ti tam. Páčilo by sa ti tam.
- Ak budeš ešte stále na ceste. - Fakt by sa ti to páčilo.
Priatelia cestovatelia.
Lacný život pod slnkom. Nič to neprekoná.
To znie dobre.
Ak prídeš, vyrobím ti poriadny klobúk.
- Sľubuješ? - Prisahámbohu.
Bejby. Bejby.
- Prestaň. Počkaj. - Hej.
- Áno. - Dobre.
Zhasnem svetlo.
Ďakujem vám Jan a Rainey
- Pripomínal mi... - Ja viem.
Kapitola druhá ADOLESCENT
Svet funguje tak
Nikdy nemôžeš vedieť
Kam vložiť všetku svoju vieru A ako bude rásť?
Bude rásť nahor
Páliť čierne diery v tmavách spomienkach
Bude rásť nahor
Meniť chyby na zlato
Teda, si fakt dobré. Teda, si, fakt,
sto tisíc krát lepšie než hocijaké jablko, aké som kedy jedol.
Nie som Superman, som Supertramp.
Ty si Superjablko.
Si také chutné. Si také organické, také prírodné.
Si moje milované jablko.
Hej! Taká je cesta času Príliš rýchla, nejde zachytiť
A náhle pohltená značkami Ver či never
Bude rásť nahor
Magneticky nájde môj smer
Bude rásť nahor
Hodí mi eso do rukáva
Na začiatku septembra, zavolali rodičom z polície v Annandale
oznámili im, že Chrisovo opustené auto
bolo identifikované Arizonskou Ďiaľničnou Jednotkou.
Skupina lovcov vzácnych kvetín naň narazila v púšti.
Nebol tam žiaden náznak toho, že by sa Chris plánoval k nemu vrátiť.
Ale nebol tam ani žiadny dôkaz o násilí.
Polícia bola toho názoru, že sa Chris rozhodol ho tam zanechať
a že mu nebolo ukradnuté.
Počiatočné ukľudnenie, ktoré to rodičom prinieslo, sa rýchlo
zvrtlo v uvedomenie, že sa Chris v skutočnosti snažil nebyť nájdený.
Varovanie: ryža.
Žiadna zver.
Silný.
Môžeš urobiť, čo chceš. Môžeš ísť, kam chceš.
Peniaze, moc ... sú ilúzia. Všetko je tu.
Môžeš byť tu.
Ja a ty.
Jeden, dva. Nie, nie, nie.
Dva,
tri...
Nehanbi sa. Rozhýb to. Tak je to dobre.
- Toto je tá správna rýchlosť. - Dobre.
Keď pôjdeš príliš rýchlo, nevezmeš všetku pšenicu.
To je ono, rovná čiara, rovná čiara, trocha rovnejšie.
Vidíš, ako smeruješ? len troška rovnejšie. Tak a teraz je z teba kombajnista.
Pozri, ten výhľad!
Ale dávaj pozor na pšenicu. Uisti sa, že ju žneš.
Môžeš sa pozrieť sem dozadu a uvidíš koľko toho vychádza von, dobre.
- Ako sa cítiš? - Cítim sa skvelo.
Okej, drž to rovno. Boh ti žehnaj.
Zarob si nejaké peniaze, priateľu. Zachvíľu sa uvidíme.
Okej.
Wayne. Kam ideš?
Kevin, vieš, že ťa mám rád. Robím si srandu. Robím si srandu. Prestaň.
- Robím si srandu. - Staraj sa o seba, Wayne!
- Prečo sa tak hneváš? - Neviem.
Ty a ja sme na rovnakej strane. Sme na rovnakej strane.
- Len už som unavený z toľkého podpichovania. - Kevin, sme na rovnakej strane.
Nechaj ma... Ak chcem nejakú vagínu, nechaj ma.
- Fíha, on to myslí vážne. - Poďme hrať karty.
- Môžme si iba zahrať karty? - Tak teda poďme.
$2, $4, $6, len tam dajte všetky tie peniaze.
Ja chcem iba vidieť ako všetci zbankrotujete.
- Ty chceš hrať? - Nie.
- Kevin, čo tam máš na tento týždeň? - Mám tam 260.
Máme 260.
Zostaneme rovno na 260, to je naše číslo.
Máme 20 000 libier.
Máme 20 000 libier ktorých sa musíme zbaviť.
Radšej to urobme po obede, predtým než sa vrátime k všetkému ostatnému.
Môžeme tie $500 rezervy...
Čo si o tomto všetkom myslíš?
Toto všetko sa mi páči.
Nemyslím si, že to zvládne.
Je tu niekde knižnica alebo kníhkupectvo
kde by som mohol zohnať knihy o lovení a konzervovaní?
Úplne všetko čo má čo do činenia s lovením alebo konzervovaním mäsa,
údenia, a čo ja viem čoho všetkého ešte,
ti povie tamto Kevin. To je tvoj človek.
Chlap z prírody. Prečo vlastne ťa tak fascinujú tieto veci?
Chystám sa na Aljašku.
Aljaška, Aljaška? Alebo mesto Aljaška?
Pretože v Aljaške majú trhy.
V meste Aljaška. Nie na Aljaške. V meste Aljaška majú trhy.
Nie, človeče. Aljaška, Aljaška.
Budem tam vonku, tam sakra vonku.
Celkom sám.
Žiadne skurvené hodinky, žiadna mapa, žiadna sekera, nič. Žiadne nič.
Iba byť tam vonku. Iba byť tam vonku.
Veľké hory, rieky, nebo, zver.
Iba byť tam vonku, rozumieš? V divočine.
- V divočine. - Iba divočina.
- Hej. - Iba...
Keď už tam sme, čo robíš?
Teraz, si v divočine - čo robíme?
Proste žiješ.
Iba tam si, v ten okamih, v tom zvláštnom mieste a čase.
Hej.
Možno keď sa vrátim, napíšem knihu o svojich cestách.
Prečo nie?
Chápeš, o odchode z tejto chorej spoločnosti.
- Spoločnosť! - Spoločnosť!
- Spoločnosť, človeče! - Spoločnosť!
- Spoločnosť! Spoločnosť! - Spoločnosť!
Spoločnosť, rozumieš! Spoločnosť!
Pretože vieš čomu ja nerozumiem?
Nerozumiem, prečo ľudia, prečo každý skurvený človek
je tak zlý voči druhým tak skurvene často.
Nedáva mi to zmysel. Predsudky. Ovládanie. To všetko, celé spektrum.
- Nuž, ono to iba... - O akých "ľuďoch" hovoríme?
Veď vieš, rodičia, pokrytci,
politici, blbci.
Toto je chyba.
Je chyba, dostať sa príliš hlboko do týchto vecí.
Alex, si strašne mladý chlap, strašne mladý chlap.
Ale toto ti sľubujem.
Si mladý chlap! Nemôžeš neustále žonglovať s krvou a ohňom!
- Mal by si len tak nejak... - Wayne, o čom to hovoríš?
- Čo? - Myslím...
Hovorím o krvi a ohni.
Rozprávame sa o žonglovaní s krvou a ohňom.
A kto si ty, že vôbec dávaš niekomu nejaké rady?
Kto že som ja, že dávam niekomu rady?
- Áno. - No, teší ma.
- Volám sa pán Šťastný. - Pán Šťastný.
A pán Šťastný občas dáva rady.
- Alex, prosím. - Prepáč.
Občas, pán Šťastný... Nuž, pán Šťastný je vždy šťastný.
Ale vieš kedy je najšťastnejší?
- Nie je vždy šťastný. - Kedy je šťastný?
Skutočne mi to povieš? No tak, povedz mi to.
Poviem ti to.
- Teraz... - Posaď sa, lebo si ublížiš.
Mal by si sa skúsiť zamerať na jednu vec
čo sa stalo koncom 40-tych rokov v Roswelli.
Keď kontrola daňových záznamov odhalila, že
Chris dal všetky svoje životné úspory na charitu,
Mama a otec sa, ako to otec nazýval, "zmobilizovali."
Najali si súkromného detektíva a kontaktovali policajné úrady po celej krajine,
odhodlaní vystopovať ho.
Ja som si iba myslela že je s cigáňmi, ďaleko od dohľadu zákona.
Toto sú tie satelitné TV obchody zadarmo.
Ty si to povedal, Alex, nie ja.
Budeš niečo potrebovať. Akú zbraň máš?
Asi si zoženiem a.22, Aspoň myslím. Pušku kalibru A.22.
Dobre, teda.
Akonáhle zabiješ, podstatný je čas.
Tak, prvá vec, ktorú musíš urobiť je uistiť sa,
že máš to mäso pekné a očistené.
A na to nemáš veľa času. Je to tak na hodinu, dve.
Závisí to na počasí. Obzvlášť, keď je horúco, máš na to menej času.
Čo urobíš, je, že sa uistíš, že tie muchy nepristanú na tvojom mäse.
Pretože akonáhle muchy začnú vysierať larvy a tie červy,
veď vieš, tie hnusné lezúne, je príliš neskoro. Je príliš neskoro.
Dostali ste ma. Dostali ste ma.
Varoval som Wayna pred tými parchantmi.
Pán Westerberg, Scott Baker, FBI. Myslím, že viete, prečo sme tu.
- Obdivuhodná účasť. - No.
Vadilo by vám vytiahnuť mi zips? Ďakujem.
- Poďme. - Sorry, chlapci.
Budeme to tu musieť na malú chvíľu zavrieť.
Alex, môžeš sa vrátiť a pracovať pre mňa, kedy len chceš.
Gil má vaše šeky, chlapci. Nemal by som byť preč príliš dlho.
Zapamätaj si, Alex, do jari žiadna Aljaška. Juh, chlapče. Choď na juh.
V ten rok, keď Chris skončil strednú školu,
kúpil si starý Datsun a jazdil ním po krajine.
Bol preč skoro celé leto.
Poďme. Susedia sa budú pozerať, zlatko.
Môžeš to nasprejovať?
Hneď, ako som sa dozvedela, že je doma bežala som do jeho izby, hovoriť s ním.
V Kalifornii vyhľadal nejakých starých rodinných priateľov.
Zistil, že príbehy našich rodičov o tom, ako sa do seba zamilovali a zosobášili
boli vykalkulované lži maskujúce škaredú pravdu.
Keď sa zonámili, otec už bol ženatý.
Dokonca aj po tom, čo sa Chris narodil,
Otec mal ďalšieho syna so svojou prvou ženou, Marciou,
s ktorou bol stále legálne ženatý.
Tento fakt náhle redefinoval Chrisa a mňa ako "bastardov".
Otcova arogancia bola príčinou jeho pohodlnej nevšímavosti k bolesti, ktorú spôsobil.
A mama, v hanbe a ponížení, ako mladá milenka,
sa stala jeho komplicom v zamlčovaní.
Krehkosť krištáľu nie je jeho slabosťou, ale cnosťou.
Moji rodičia chápali, že o jemné krištáľové sklo sa treba starať
pretože inak sa roztriešti.
Ale pokiaľ išlo o môjho brata, nezdalo sa, že by vedeli, alebo sa starali o to,
že ich utajované konanie
prinieslo taký spôsob ničenia, ktorý mohol spôsobiť porezanie.
Ich podvodné manželstvo a zapieranie tohto druhého syna naším otcom
bolo z Chrisovhi pohľadu vraždou každodennej pravdy.
Cítil, ako sa celý jeho život zvrtol; ako rieka, ktorá sa náhle otočí
proti smeru svojho prúdu, a náhle tečie hore do kopca.
Tieto odhalenia sa doktli podstaty Chrisovho poňatia vlastnej identity.
Spôsobili, že jeho celé detstvo sa zdalo byť vymyslené.
Chris im nikdy nepovedal, že vedel
a donútil aj mňa odprisahať, že budem mlčať.
Nemôžem si dovoliť štyri. Kto zaplatí ten štvrtý?
Bryan si nemôže dovoliť štvrtý. Vadí to?
Môžem vám nejak pomôcť?
Áno. Ak by som chcel veslovať dolu riekou,
kde je najlepšie miesto na vyplavenie?
Počkaj chvíľku.
"Na vyplavenie?" Aký je stupeň vašich skúseností?
- Nie veľká. - Nejaké? Máte povolenie?
Povolenie? Povolenie na čo?
Nemôžete splavovať rieku bez povolenia.
Ak chcete, môžete sa tu prihlásiť, získať nejaké skúsenosti,
a ja vás dám na čakaciu listinu.
Nie, mám tu takého ... Nejako to zariadime.
Na splav rieky je čakacia listina?
Presne tak.
- Áno, to bude... - Teda, ako dlho budem musieť čakať?
Hej, počkaj chvíľu.
Takže teraz, to znamená, že tam budeme ja a ty
alebo tam budeme ja, ty a ona.
Najbližší voľný je sedemnásty máj 2003.
Skvelé. Dohodnuté. Tak teda, my traja.
Dvanásť rokov?
- Čo to je? - Dvanásť rokov?
Na splav rieky.
Zavolám ti neskôr.
Môžeš sa zapísať,
alebo sa môžeš pridať ku komerčnému výletu na rafte, ísť s licencovaným sprievodcom.
Môžu tam mať nejaké na poslednú chvíľu zrušené rezervácie,
ale to ťa bude stáť 2 000 dolárov.
Ďakujem veľmi pekne.
Helmu, človeče!
Ja som Supertramp!
"Keď pripustíme, že ľudský život môže byť ovládaný rozumom,"
"možnosť života je v troskách."
Ahoj!
Ahoj.
Poď. Pridaj sa k nám.
Máme hot dogy.
- Ja som Mads. - Mads?
- Mads. Ahoj. - Mads.
- Alex. - Ahoj, Alex.
Čau. Ja som Sonja.
Čau, Alex.
Sme z Kodane, a ty si z kaskád.
To teda som.
- Ty si blázon! Si blázon, človeče. - Môj ty bože!
Sonja, choď od neho preč. Choď od neho preč. Je to blázon! Pozri, je to blázon.
Urobím ti hot dog. Minútku.
Toto zbožňujem. Nezbožňuješ to tiež?
Rozumieš, to je príroda.
Takže, kam ideš?
- Ešte som sa nerozhodol. - Vážne?
No, nám sa tu veľmi páči. A je to skvelé, že sme ťa stretli, človeče.
Tak skvelé, že sme ťa stretli.
Boli sme v Los Angeles, a potom sme šli do Las Vegas.
Las Vegas je veľmi pekné. Svet je tak dobrý.
- Svet je veľmi dobrý. - Rozumieš mi, čo myslím?
- Áno. - Celý svet.
Iba to miesto. To mesto má na mysli. Jej angličtina nie je zrovna dobrá.
Ale potom sme prišli sem. Mne nevadí, že je trocha hlúpa, ale mám ju rád.
Vieš, že môžeš vlastne odtiaľto až do Mexika.
- Fakt? - Fakt.
Môžeš vziať kajak, alebo môžeš ísť až dole
do nádrže Hoover, tam plávať dokola,
a odtiaľ môžeš ísť riekou až do Mexika!
- Vážne? - Fakt.
Poďme, poďme!
Občas je strašne pomalá.
- Tu je mapa. - Ale mám ju rád.
- Tu. Nádrž Hoover. - Okej.
Asi 330 kilometerov, myslím.
- Míľ? - Áno, míľ, asi 200 míľ.
- Dvesto míľ. - Dvesto míľ. Áno, človeče.
Vieš, nie som si istý, či by som dokázal veslovať
až do kalifornského zálivu.
Hej, hej, hej, dokážeš. Vieš čo, pôjdem s tebou.
Pôjdem s tebou. Necháme tu Sonju a pôjdeme kajakom.
Nie, nie. Pôjdeme až do Mexika.
Pretože v srdci každého muža je mexická milenka.
Och.
Musím ísť. Fakt ma to mrzí. Musím ísť.
- Čo sa deje? - Prečo?
Riečna hliadka po mne pátra. Ja tu vlastne nesmiem byť.
Musíte mať nejaké povolenie,
to je taká vládna vec, aby ste tu mohli byť, a ja som to nedostal.
Keď niekoho uvidíte, nejakých strážnikov alebo niečo,
povedzte im, že ste ma nevideli, okej?
Okej.
Okej, ešte raz, je mi to veľmi, veľmi ľúto, človeče. Rád by som zostal.
Drž sa, človeče.
- Dobre. Drž sa, Mads. - Tešilo nás.
- Maj sa, Alex. - Škoda, že... škoda, že som nemohol ostať.
Pozdravuj odo mňa Mexiko.
Maj sa, Alex!
O pár mesiacov mali byť Vianoce,
a posledné správy, ktoré sme vtedy mali, boli o nájdení jeho auta.
Zobudila som sa pár dní predtým, a prvýkrát ma začalo trápiť,
že nielen moji rodičia nemali žiadne správy od Chrisa.
Zlatko?
To som ja. Prepáč. Všetko, čo sa stalo, je moja chyba.
Daj mi ďalšiu šancu.
Prosím... No tak. Urob to pre mňa.
No tak. To volanie ide z ďalšieho štvrťdolára,
a ten ja nemám, môžeš to urýchliť?
No tak, neskladaj mi to.
Hej, tu máte štvrťdolár.
Ďakujem.
Štvrťdolár mi práve spadol z neba,
takže tu som a hovorím s tebou.
Už ten štvrťdolár mám, poďme... Nie, nie, nie, nie, nie!
Rozmýšľam, prečo aspoň neskúsil zavolať, keďže som to mohla zdvihnúť ja.
A mohol zložiť, ak by som to nebola ja.
Prečo neposlal list, napríklad cez priateľa?
Trochu to bolelo,
ale hovorila som si, že je to dobré.
Vedel, že som ho milovala natoľko, aby som dokázala zniesť to ne-vedenie.
A pomáhalo mi to pripomínať si, že v tom bolo niečo viac než rebelstvo,
viac než hnev, čo ho poháňalo ďalej.
Chrisa odjakživa niečo hnalo, vždy bol dobrodruh.
Keď mal štyri roky,
raz prešiel šesť blokov od domu. O 3 nadránom.
Našli ho v susedovej kuchyni
hore na soličke, ako sa prehrabuje v ich zásuvke so sladkosťami.
Nech bola zásuvka, ktorú práve otváral akákoľvek, muselo v nej byť niečo náramne sladké.
Wayne
Je mi zle, keď si spomeniem, že divoký chlap ako si ty
je zatvorený v klietke
Trampovanie je strašne jednoduché s tými všetkými peniazmi,
čo si mi vyplatil.
Môj život bol omnoho zaujímavejší, keď som nemal ani cent.
Rozhodol som sa, že ešte nejaký čas budem viesť takýto život.
Sloboda a jedoduchá krása sú príliš dobré na to, aby som si ich nechal ujsť.
- 36 dní ste žil v jaskyni? - Áno, pane.
A ako ste sa vôbec dostali do Mexika?
Cez prieplav z nádrže Morelos.
Za tým rieka celkom rýchlo vysychá, pravda?
Hej. Premení sa na bludisko zavlažovacích kanálov. Vďaka našim nádržiam hore na severe.
Tak som ťahal svoj kajak cez púšť, a dostopoval som do Golfa.
Ale po pár týždňoch prišla púštna búrka a odviala kajak preč.
Tak som šiel naspäť na sever. A tu som.
Nemôžeš len tak prechádzať hranice bez dokladov.
- Rozumieme si? - Áno, pane.
Tak či tak, som zjedol dosť piesku na to, aby ma poslali naspäť do mesta.
V poriadku. Seďte. Hneď sa vrátim.
Niektorí sa môžu pýtať, "Prečo konať práve teraz? Prečo nečakať?"
Odpoveď je jasná. Svet už nemôže ďalej čakať.